Kom ihåg, mina vänner, den femte november
En krutkonspiration och komplott
Jag ser inga skäl till att den tigs ihjäl Så att hela saken glöms bort
Men mannen, då?
Jag vet att han hette Guy Fawkes-
- och att han år 1605 försökte spränga parlamentet i luften.
Men vem var han? Hur var han som person?
Vi uppmanas att minnas idealen, inte människan...
... för en människa kan misslyckas.
Hon kan bli gripen, dödad och bortglömd.
Men 400 år senare kan ett ideal fortfarande förändra världen.
Jag har personligen bevittnat idealens makt.
Jag har sett människor döda i deras namn...
... och dö när de försvarat dem.
Men man kan inte kyssa ett ideal. Inte röra vid det eller hålla i det.
Ideal blöder inte, de känner ingen smärta.
Och de känner ingen kärlek.
Och det är inte ett ideal jag saknar, utan en man.
En man som fick mig att minnas den 5 november.
En man jag aldrig glömmer.
V FÖR VENDETTA
F.d. Förenta staterna är så desperata efter medicinska förnödenheter-
- att de skickat flera containrar fullastade med vete och tobak.
En gest av god vilja, sa de.
Vill ni veta vad jag tycker? Ni tittar på min show, så det förmodar jag.
Det är dags att kolonierna får veta vad vi tycker om dem.
Dags att ge igen för tebjudningen för ett par hundra år sen.
Jag tycker vi går ner till hamnen och dumpar smörjan-
- där allting från Hysterikas förbenade stater hör hemma! Vilka är med mig?!
Vad gillade ni den? Hysterikas förbenade stater.
Ett land som hade precis allt.
Och vad är det nu, 20 år senare? Världens största leprakoloni. Varför?
Gudlöshet. Jag säger det igen. Gudlöshet.
Inte på grund av kriget de startade, eller pesten de framkallade.
Det var Straffet.
Ingen undgår det förflutna. Ingen undgår Straffet.
Tror ni inte Han finns där uppe och vakar över det här landet?
Hur kan man annars förklara det? Vi klarade hans prövningar.
Vi gjorde vad vi måste. Islington, Enfield... Jag såg alltihop.
Immigranter, muslimer...
... homosexuella, terrorister.
Degenererade smittbärare. De måste väck!
Styrka genom enighet, enighet genom tro!
Jag är en gudsfruktande engelsman, och förbannat stolt över det!
Det räcker bra så, tack.
Fan också...
Det råder nu utegångsförbud, kod gul.
All obehörig personal kommer att gripas.
För er egen säkerhet.
- Ursäkta, miss. - Förlåt, jag såg er inte.
- Bråttom? Det är utegångsförbud. - Min morbror är sjuk.
- Vad tror du om det, Willy? - Skitprat!
Jag borde inte ha gått ut efter utegångsförbudet, jag vet.
Du kanske kan ta hand om oss innan du går hem till morbror.
- Min kompis är sjuk. - Eller hur? - Jättesjuk. Jag har det tungt. Känn...
- Rör mig inte! - Kissen kan visst klösas.
- Hon hotade oss. - Jepp.
Du vet väl vad det betyder? Vi kan utöva våra befogenheter.
- Och det måste du svälja. - Ni är Fingrar...!
- Jag insåg inte det, jag är ledsen. - Inte än, men snart.
Är du inte Londons ledsnaste ligg innan soluppgången...
...kommer du säkerligen att vara det mest ömma.
Snälla, gör inte så här! Jag gör aldrig om det, jag svär!
- Vad tycker ni, grabbar? - Spar på riset och fördärva barnet.
"Han är av tusentals naturens laster omsvärmad tätt."
Vad fan...?
"Böd lyckan trots, och svingade sitt svärd som rökte utav blodig bragd."
"Så gör mänskan ofta, då hon med fromhet i sin åtbörd" -
- " och gudeliga miner översockrar Hin onde själv."
- Vad betyder det? - Spar på riset.
- Jag försäkrar, jag vill er inget ont. - Vem är ni?
Att fråga vem jag är, är att fråga vad jag är. Jag är en man med mask.
Det ser jag väl.
Jag ifrågasätter inte er iakttagelseförmåga.
Jag kommenterar bara paradoxen att fråga en maskerad man vem han är.
Men tillåt mig då, denna lyckosamma natt-
- istället för att yppa mitt riktiga namn-
- att förtälja de egenskaper denna dramatis persona besitter. Voilá!
I er vy står en enkel varietéveteran-
- iklädd rollen både som värnlöst offer och våldsverkare.
Mitt ansikte, ej väl dolt för världslig fåfängas skull-
- är en vittrad rest av vox populi, numer vilse, väck.
Men en svunnen tids vrede har väckts ur sin vila-
- och vigt sitt liv åt att vinna över dessa vedervärdiga vandaler-
- och villfara det våldsamt vämjeliga vanhelgandet av viljan!
Domen är en vedergällning, en vendetta.
Det är ett löfte, värt besväret, ty värdet av en sådan-
- skall en dag rättfärdiga de vaksamma och väna.
Mitt vidlyftiga vrövel har verkligen blivit varaktigt-
- så låt mig tillägga att det är en ära att träffa er, och ni kan kalla mig V.
Är ni tokig, eller nåt?
Det kommer de säkert att säga, men vem är det jag talar med?
- Jag heter Evey. - Evey? Ja, naturligtvis.
Det betyder att jag, likt Gud, inte tar risker och inte tror på slumpen.
- Är ni skadad? - Nej, jag är oskadd...
...tack vare er. - Jag gjorde bara min roll.
- Men säg mig, gillar ni musik? - Jo då...
Jag är en sorts musiker på väg för att hålla en konsert.
Slagverk är min specialitet, men ikväll tar jag hela orkestern i anspråk.
- Det vore en ära om ni följde med. - Jag borde nog gå hem.
Jag lovar er att ni aldrig sett nåt liknande-
- och efteråt kommer ni hem lyckligt och väl.
Okej.
- Det är så vackert häruppe. - Bättre scen finns inte.
- Jag ser inga instrument. - Återigen är ni uppmärksam, men vänta!
Den här konserten tillägnas madame Justitia-
- för att hedra semestern hon tycks ha tagit-
- och som ett erkännande av bedragaren som tagit hennes plats.
Säg mig, Evey, vet ni vad det är för dag i dag?
- Den 4 november? - Inte nu längre...
Kom ihåg mina vänner Den femte november
En krutkonspiration och komplott
Jag ser inga skäl till att den tigs ihjäl Så att hela saken glöms bort
Först ouvertyren...
Javisst...
Stråkinstrumenten.
Lyssna noga, hör ni?
- Och så bleckblåsinstrumenten. - Jag hör!
De spelar musik ute, mamma!
- Hur bär ni er åt? - Vänta. Nu kommer crescendot!
Är det inte vackert, så säg?!
Ni har haft fyra timmar på er. Bäst för er att ni har nåt att komma med.
Området runt Bailey är avspärrat, alla vittnen hålls i förvar.
En inspelningsutrustning var kopplad till utsändningssystemet.
I DCD:N fanns Tjajkovskijs Ouvertyr 1812.
- Sätt upp den på svarta listan. - Ja, sir.
Telefonavlyssning tyder på-
- att folks samtal till stor del handlar om explosionen.
- Vad gör vi åt det, mr Dascomb? - Vi kallar den en "nödrivning".
Vi sänder vår version via Network och Interlink.
Vi låter flera experter vittna om Baileys instabilitet.
Prothero får ta upp riskerna med gamla byggnader-
- och att vi måste undvika att hänga fast vid det förflutna.
Sen avslutar han med att New Bailey blir vår tids symbol-
- och den framtid vår övertygelse belönat oss med. - Mr Heyer.
Kamerorna tog flera bilder av terroristen-
- men masken omöjliggör näthinneidentifiering.
Vi lyckades få en bild av flickan Creedys mannar höll på att... gripa.
- Vem är hon, mr Finch? - Vet ej, sir, men vi jobbar på det.
Vi lokaliserade avfyrningsplatsen och fann spår av sprängämnen.
Trots en mycket avancerad konstruktion-
- var sprängladdningarna hemmagjorda och därmed svåra att spåra.
Vem han än är, kansler, så är han skicklig.
Era professionella kommentarer är irrelevanta, mr Finch.
Mina herrar, det här är ett test. Det är en fråga om tro.
Att misslyckas vore att framkalla tvivel på allt det som vi tror på.
Tvivel försätter det här landet i kaos och det tänker jag inte tillåta.
Jag vill att ni hittar den här terroristen-
- och då ska han få lära sig vad terror verkligen vill säga.
England skall segra.
- Tror du folk köper det? - Varför inte?
Vi på BTN rapporterar nyheter, vi fabricerar dem inte.
Det är regeringens jobb.
Teamet som ansvarade för rivningen av Old Bailey-
- ville ge gumman ett stortstilat, om än improviserat, avsked.
Rivningen var planerad, men musiken och fyrverkerierna-
- var enligt arbetslagschefen "inget som stod på programmet."
Vilken dynga. Det var ingen rivning, jag såg alltihop.
- Gjorde du det? - Nej, jag var...
Visst ja, du skulle ju träffa Deitrich.
Där är du ju. Du jobbar väl för mig fortfarande?
Jag behöver två espresso och tre kaffe och Deitrich vill ha sitt te.
Jag förstår inte... Guy Fawkes försökte väl spränga parlamentet?
Han har fortfarande 16 timmar på sig.
Han kanske just har börjat.
Okej. Vi har ett spår efter flickan.
En ko som blir korsfäst är jättekul, men det går aldrig igenom.
Du får lov att skriva om det.
Jag har aldrig fått nobben av en så attraktiv kvinna.
Säg Gordon. "Mr" får mig att känna mig ännu äldre.
Jag blev stoppad av Fingrar på vägen, och jag blev rädd och gick hem.
Efter gårdagskvällen blir nog utegångsförbudet ännu hårdare.
Fast.
- Har de röntgats? - Nej, de innehåller bomber.
Vänta med att spränga dem tills reklamen.
- Att du kan se på den skiten... - Laser Lass är ju asfräsch.
- Vad är det där? - Vet inte. Det ska till scen tre.
Säkert till Prothero. Den snorvalpen tror att det här är nån lekplats.
Vad fan är det här?
Ställ dem där tills jag vet vad de ska användas till.
Föräldrarna var politiska aktivister och greps när hon var tolv.
Vad hände med henne?
Ungdomsanstalt...
...i fem år. - Oj.
Vi behöver förstärkning, men så få som möjligt.
Jag vill prata med henne innan hon hamnar i en av Creedys svarta säckar.
Vem är det? Visa id, annars ska du få se på Storm Saxon.
Jävlar...
Ni två bevakar hissarna. Resten följer med mig.
Lystring.
All personal måste omedelbart evakuera byggnaden.
Detta är ingen övning.
Vad fan är det som pågår här? Slå in den.
Dominic!
Polis! Flytta på er!
Jäklar!
Jag ska säga er vad jag vet. England skall segra.
Säkra korridorerna.
Hjälp, Storm!
- Rör den inte, för guds skull! - Vad är det med tv: N?
God afton, London. Först och främst vill jag be om ursäkt för avbrottet.
Jag, liksom många av er, uppskattar trösten i vardagsrutiner-
- trygghetskänslan i det bekanta, stillheten i upprepning...
I åminnelsens anda, varmed viktiga händelser i det förflutna-
- som oftast förknippas med någons död eller slutet på nåt blodigt krig-
- firas med en trevlig helgdag-
- så tänkte jag att vi kunde hedra den bortglömda 5 november-
- genom att ta lite tid i anspråk, och ha en pratstund.
Det finns naturligtvis de som inte vill att vi pratar.
Just i detta nu skriks order och beväpnade män är snart här.
Kansler Sutler.
Varför? Därför att så länge batongen ersätter konversationen-
- kommer orden alltid att bibehålla sin kraft.
Med ord skapas innebörd och ett förkunnande av sanningen.
Och sanningen är att nånting är förfärligt fel med det här landet.
Ni ville ha det idiotsäkert, sir. Ni sa varenda tv i London!
Grymhet och orättvisa, intolerans och förtryck.
Förr fanns rätten att opponera sig, att tänka och tala som man ville.
Nu har censur och övervakning tvingat er till underkastelse.
Vi behöver kameror!
Hur blev det så här? Vem bär skulden?
Vissa är mer ansvariga än andra, och de kommer att ställas till svars-
- men sanningen att säga, letar ni efter skyldiga, titta då i spegeln.
Jag vet varför ni gjorde det. Ni var rädda.
Inte konstigt. Krig, terror, sjukdomar.
Otaliga problem bidrog till att fördärva ert förstånd.
Rädslan tog överhanden, och i paniken-
- vände ni er till Adam Sutler, sedermera överkansler.
Han lovade ordning och fred.
Allt han begärde i gengäld var ert tysta samtycke.
I går kväll bröts den tystnaden när jag tillintetgjorde Old Bailey-
- för att påminna det här landet om vad det har glömt.
För 400 år sen ville en medborgare etsa fast den 5 november i vårt minne.
Han ville påminna om att ärlighet, rättvisa och frihet är mer än ord.
De är synsätt.
Om ni inget sett, om ni är ovetande om regeringens brott-
- så föreslår jag att ni låter den 5 november passera obemärkt.
Men om ni ser detsamma som jag-
- om ni känner detsamma som jag och eftersträvar detsamma som jag-
- ber jag er att stå vid min sida om ett år, utanför parlamentet.
Tillsammans ska vi ge dem en femte november de aldrig nånsin glömmer!
Han använder våra rökmaskiner.
Bevaka utgångarna. Ingen slipper ut. Resten följer med mig.
Vänster. Du går åt höger.
Sprid ut er...!
Snälla, skjut inte!
Eld upphör!
Han satte masker på oss allihop.
Skjut inte!
Stanna! Rör er inte!
De som har masker går ner på knä, nu!
- Ta av dem maskerna. - Skynda er!
En bomb är kopplad till timern i kontrollrummet.
Jones, få ut alla som inte har mask härifrån.
Marshal, hjälp till att bära honom. Ni andra följer med mig.
- Herregud... - Snabba på! Ut med er!
Vet ni vilken tid det skulle ta att återuppbygga anläggningen?
Vet ni vad ni sysslar med?
Vänta! Skjut inte, det är han!
Ner på knä!
Då kör vi...
Jag lyckades...!
Stanna! Händerna på huvudet, annars skjuter jag!
Jag är förvånad över hur snabbt Londonpolisen reagerade.
Jag förväntade mig inte att ni skulle vara så alerta.
Vi var här innan du ens börjat. Otur, polarn.
Jag vet inte det.
Vi avbryter sändningen för en skrämmande rapport.
En terrorist tog över Jordan Tower.
En psykotisk terrorist, identifierad endast som "V" -
- attackerade kontrollrummet med sprängmedel och andra vapen-
- som han använde mot civila för att sända ett hatets budskap.
Vi fick just in dessa bilder från en djärv polisinsats...
Stanna! Stå still, annars skjuter vi!
Det är än så länge preliminära rapporter-
- men i nuläget tros terroristen ha dödats i den heroiska insatsen.
Skitsnack!
Enligt myndigheterna är faran nu över. Terroristen är död.
Precis där. Vad tänker han?
Överväger han att lämna henne kvar?
Efter att hon just räddat honom?
En terrorist fungerar inte som du och jag.
Han har mänskliga sidor också. Bra eller dåligt, nu är hon med honom.
- Du skrämde mig. - Ursäkta.
- Hur känner du dig? - Bra, tack.
- Vad är det här för ställe? - Mitt hem. "Skuggornas galleri".
Det är vackert. Var har du fått alla saker ifrån?
Här och där. Mycket kommer ifrån Ministeriet för misshagligt material.
- Stal du dem? - Gud, nej. Stöld innebär äganderätt.
Man kan inte stjäla från censuren. Jag har återkrävt dem.
Om de hittar det här stället...
I så fall skulle några konstverk vara mina minsta bekymmer.
Efter vad du gjort, menar du? Gud, vad har jag gjort...?!
- Jag sprejade tårgas på en polis...! - Du gjorde vad du ansåg rätt.
Nej, jag skulle inte ha gjort så. Jag måste ha varit sinnesförvirrad.
Tror du det, eller är det vad de vill att du ska tro?
- Jag ska nog gå. - Vart då, om jag får fråga?
- Hem. - De letade efter dig, sa du.
- Då vet de var du bor också. - Jag kan bo hos vänner.
Det går inte heller, är jag rädd.
Det här var inget jag önskade, men jag såg ingen annan utväg.
Du var medvetslös och jag fattade ett beslut.
Om jag lämnat dig kvar hade du suttit i en förhörscell nu.
De hade fängslat, torterat och troligen dödat dig för att hitta mig.
Jag kunde inte låta det hända.
Jag tog dig till den enda säkra plats jag vet - till mitt hem.
Jag svär att inte berätta det för nån. Du kan lita på mig.
- Jag kan inte ta den risken. - Jag vet ju inte ens var vi är!
Du vet att det ligger under jord, färgen på stenen. Det kan räcka.
Måste jag stanna här?
Bara tills jag är färdig. Efter den femte spelar det ingen roll.
Måste jag stanna här ett år...?!
- Jag visste ingen annan råd. - Du skulle ha låtit mig vara!
- Nåt annat om föräldrarna? - Dåliga nyheter. De satt i Belmarsch.
Hon dog under en hungerstrejk, han blev dödad av militären.
Men det är inte det värsta. Brodern gick på Saint Mary's.
Idel motgångar.
Det var hennes historia, nu behöver vi hans.
- V? - Bonjour, mademoiselle.
Jag vill be om ursäkt för min reaktion i går kväll.
Du ska veta att jag är tacksam för vad du gjorde.
Dina händer!
Ja.
Så, det var bättre. Jag fördärvade väl inte din aptit?
- Nej, jag bara... Hur är det med dig? - Bara bra.
- Får jag fråga hur det gick till? - Det var en eldsvåda. För länge sedan.
Forntid för vissa. Inget man pratar om vid matbordet.
- Vill du ha en kopp te till ditt ägg? - Ja, tack. Jag är utsvulten.
Slå dig ner.
- Det smakar utsökt! - Bra.
Jag har inte smakat riktigt smör sen jag var liten.
- Var fick du tag i det? - Ett godståg på väg till kanslern.
Stal du det från kansler Sutler? Du är galen.
"Jag vågar allt som krävs utav en man, den som vågar mer är inte mänsklig."
- "Macbeth." - Mycket bra.
Mamma läste hans pjäser för mig, och sen dess har jag velat agera.
Vara med i pjäser, filmer...
När jag var nio spelade jag Viola i"Trettondagsafton".
- Var är din mamma nu? - Hon är död.
Jag beklagar.
- Menade du det där du sa i tv? - Vartenda ord.
Blir det här landet en bättre plats för att man spränger parlamentet?
Ingenting är säkert här i världen.
Var säker på att om nån dyker upp, så hamnar de i svarta säckar varenda en.
Folk ska inte frukta sina regeringar, regeringar ska frukta sitt folk.
Och det ska du se till genom att spränga en byggnad?
Byggnaden är en symbol, såsom handlingen att spränga den.
Symboler får sin kraft av människor. Ensam är den betydelselös.
Men tillräckligt många som spränger en byggnad kan förändra världen.
Jag önskar att jag kunde tro på det.
Varje gång jag sett världen förändras har det varit till det sämre.
En sak vet jag: Det är ingen man.
En man bär inte mask.
En man hotar inte oskyldiga civila!
Han är som alla frihetshatande terrorister: En förbannad ynkrygg!
Ingen förhandling, Roger. I morgon ska irländaren vara borta.
Han har inte en susning om hur han ska ljussätta mig.
Min näsa ser ut som den jävla Big Ben!
Lyssna, ditt jävla kräk. England skall segra för att jag säger det!
Hitta en ny fotograf eller nytt jobb!
Jag önskar att jag hade varit där.
Att jag fått chansen att träffa honom öga mot öga.
Verifiering av identitet
Den s.k. V och hans medbrottsling Evey Hammond...
Nydemagoger som spyr ut sitt budskap av hat.
En sinnesrubbad, abnorm röst som framför en terrorists ultimatum!
Ett ultimatum som bekämpades med precisionslik rättvisa.
Och sensmoralen, gott folk... De goda segrar, de onda förlorar-
- och, som alltid, England skall segra!
Herregud!
- God afton, kommendant Prothero. - Hur tog du dig in?
Jag har sett till så vi inte störs av några nattliga samtal, kommendant.
- Varför kallar du mig det? - Det var ju er titel på den tiden.
Ni bar uniform då.
- Du...! Det är du. - Förflutna julars spöke.
Finch, det är Dascomb.
Jag har redan ringt kanslern. Vi måste ta kontroll över situationen.
Kansler Sutler höll med om att vi måste sköta det här diskret.
Förlusten av "Londons röst" kan omintetgöra vår trovärdighet.
En stroke, kanske? Nej, det är för otäckt.
Vi säger att han avled lugnt och stilla i sömnen.
- Nånting på banden? - Nej, kamerorna var förstörda.
Men vi har en inloggning i hissen.
- Låt mig gissa... - Hon är djupt insyltad.
V...?
Aha, min fete metallvän!
Mondego!
Oj... Jag hoppas att jag inte väckte dig.
Nej, jag trodde att du fäktades på riktigt.
Min favorit. "Greven av Monte Cristo" med Robert Donat som Edmond Dantes.
- Jag blir lika tagen varje gång. - Aldrig sett den.
- Skulle du vilja det? - Slutar den lyckligt?
På ett sätt som bara filmer kan.
Stoppa undan svärdet.
Teknikerna är klara. Inga avtryck, inga hårstrån. Han är som ett spöke.
Ni anar inte vad de hittade hos Prothero.
Tillräckligt med läkemedel för att öppna apotek.
Visste du att Prothero var en av de rikaste i landet-
- innan han blev "Londons röst"?
Läkemedel. Stor aktieägare i Viadoxic Pharmaceutical.
Viadoxic och Saint Mary's inom loppet av en vecka. En slump?
Har man hållit på lika länge som jag slutar man tro på slumpen.
Får vi komma upp?
Leta rätt på ett eget träd.
- Tyckte du om den? - Ja.
- Men jag tyckte synd om Mercedes. - Varför då?
För han brydde sig mer om att hämnas än om henne.
... nyheten att den mest prisade stjärnan i BTN: S historia-
- känd av hela nationen som "Londons röst" -
- avlidit till följd av hjärtfel.
- Hon ljuger. - Hur vet du det?
Hon blinkar mycket när hon vet att storyn är fabricerad.
Vännerna var inte förvånade att kroppen hittades på kontoret.
Han satt ofta kvar och arbetade när alla andra gått hem.
Lewis, vi kommer att sakna dig.
V, jag kunde inte hitta min ID-bricka i går.
- Du har väl inte tagit den? - Föredrar du en lögn eller sanningen?
- Hade du nånting med det att göra? - Ja, jag dödade honom.
Åh, herregud...!
- Du är upprörd. - Du har dödat Lewis Prothero!
När jag dödade dina angripare hördes inga invändningar.
- Våld kan användas i goda syften. - Vad pratar du om?
Rättvisa.
I det här landet finns inga domstolar för män som Prothero.
- Tänker du döda fler människor? - Ja.
Ta en titt på det här. Protheros militära förflutna.
Får du syn på nåt?
Irak, Kurdistan, Syrien - före och efter, Sudan... Flitig gosse...
Därefter utsågs han till chef för ett fångläger i Larkhill.
Inga stordåd passerar ostraffat.
Finns det en koppling mellan vår man och Larkhill?
Kan vara kopplingen mellan honom och Hammond.
Problemet är att jag inte hittar några andra uppgifter.
Larkhill? Just det lägret minns jag inte, kommissarien.
- Ni får gärna titta i arkiven. - Det har vi gjort, major.
Det låg ett fångläger i Larkhill, 16 kilometer norr om Salisbury.
Där har ni svaret.
Det här är angeläget, major.
- Var det nåt speciellt med det lägret? - Jag minns inte, kommissarien.
Var det särskilda brottslingar som sändes dit?
- Vanliga misshagliga personer. - Vet ni säkert?
Jag var inte stationerad där själv. Jag minns inga namn, men i arkiven...
De är antingen raderade, utelämnade eller borta.
Som chef för interneringsprogrammet...
Låt mig påminna er om det kaos som rådde på den tiden.
I dag har vi inte de problemen. Vi gjorde alla vad vi måste.
Vi gjorde vårt bästa utifrån omständigheterna.
Jag har inte mer att säga om saken.
Du klarar det här.
Jag har funderat.
Jag vill fråga dig om en sak-
- men först måste du veta ett par saker om mig.
Min pappa var författare. Du hade gillat honom.
Han sa att konstnärer använde lögner för att säga sanningen-
- medan politiker använde dem för att dölja sanningen.
Han berättade alltid världens bästa historier...
...tills min bror dog.
Det var då allting förändrades.
Min bror var en av eleverna på Saint Mary's.
När han dog blev mina föräldrar politiskt engagerade.
De protesterade mot kriget och Återtagandet.
När Sutler utsågs till överkansler, deltog de i kravallerna i Leeds.
Jag såg det på TV. Jag trodde jag skulle få se dem bli dödade.
Jag minns att de bråkade på kvällarna.
Mamma ville lämna landet, pappa vägrade.
Om vi flydde skulle de vinna, sa han.
Som om det var ett spel.
Göm dig fort, Evey...!
- Mamma! - Jag såg dem aldrig mer.
Det var som om de svarta säckarna utplånat dem från jordens yta.
- Jag är ledsen, Evey. - Det är jag som är ledsen.
Ledsen att jag inte är starkare.
Jag önskar att jag vore som mina föräldrar...
...men det är jag inte.
Jag önskar att jag inte var rädd jämt...
...men det är jag.
Jag om nån vet vilken orättvis värld vi lever i.
Finns det nånting jag kan göra för att ställa saker och ting till rätta?
- Snälla, säg det i så fall. - Om du vill.
- Tror ni att ni hittar nåt här? - Värt ett försök.
En sak är säker med alla regeringar.
Skatteregistren har de koll på.
De elektroniska arkiven försvann troligen under Återtagandet.
Det var mycket som försvann då. Men jag hittade de här utskrifterna.
- Allt vi har om Larkhill står där. - Tack. Det är till stor hjälp.
"Vi Veri..."
"...Veniversum Vivus Vici".
"Med sanningens kraft har jag erövrat universum."
- Ditt motto? - Det är från "Faust".
- Den handlar väl om att lura djävulen? - Ja, och på tal om honom...
Jag undrar om ditt erbjudande står fast.
Oförutsedda omständigheter tycks ha påskyndat ursprungsplanen.
Därför behöver jag nån som kan agera någorlunda.
- Jag ska göra mitt bästa. - Det tror jag.
Ännu en läkare. Varför behöver ett fångläger så många läkare?
Vet inte, men det här är intressant.
Den högst betalde på lägret var en präst.
Fader Lilliman.
- Han fick nästan 200000 i månaden. - Det var intressant.
Han blev tydligen befordrad. Han är biskop nu.
- Ers nåd. - Är allting ordnat, Denis?
Jag fick just er resplan via Interlink.
Ni anländer till Perth lagom till mässan.
Du är flitig, Denis. Ett föredöme för de som arbetar i Herrens namn, men...
Det var inte arbete jag talade om, snarare min sista lilla försändelse...
- Min sista lilla glädjekälla? - Ursäkta, Ers nåd.
Det tycks ha skett nåt misstag på agenturen.
De skickade en ny flicka som är lite äldre än vanligt.
- Aj då. Inte för gammal, väl? - Det får ni avgöra, Ers nåd.
Tänk att jag tvivlade på din skönhet ens ett ögonblick.
Mea culpa, mitt barn. Mea culpa.
Vi har ont om tid, Ers nåd. Jag har nåt att säga er.
En bekännelse? Jag älskar den leken.
- Bekänn dina synder. - Det är ingen lek, Ers nåd.
Nån är på väg hit och jag tror att han tänker döda er.
Jag berättar det för att jag vill ha ert beskydd.
Jag hade inget med Bailey att göra och Jordan Tower var ett misstag-
- men jag tycker att det här väger upp det.
Jag är Evey Hammond. Jag har varit terroristen V: S fånge i flera veckor.
Han kommer genom dörren när som helst-
- för jag låste upp fönstret i rummet där jag gjorde mig i ordning.
Jag har aldrig lekt den här leken! En sån underbar fantasi.
- Hoppas resten är lika intressant... - Ni måste tro mig!
Jag ska visa dig ståndaktigheten i min tro...
Jag fångade den farliga terroristen! Hur ska man få fram bekännelsen?
Din lilla slyna! Din satans lilla hora!
- Pastorn. - Herregud! Hon ljög inte, det är du.
- Jag är ledsen. Jag var tvungen. - Evey!
"Så höljer jag mitt nakna skurkeri med gamla stumpar stulna utur bibeln"
"Och synes helgon när jag mest är djävul."
- Visa nåd! - Inte i kväll, biskopen.
- Jag ber er. - Roliga timmen har börjat...
- Öppna munnen och räck ut tungan. - Jag vill inte dö!
Vaktstyrka 109, här. Vi har ett nödläge.
Kolla vartenda namn i mappen. Jag vill veta var de befinner sig.
Klaffen nu, här kommer ett Finger.
Sätt i gång, jag tar hand om honom.
Creedy. Vad gör ni här?
Flera framstående partimedlemmar har blivit mördade, kommissarien.
En ovanlig situation kräver åtgärder utöver de vanliga.
Kanslern krävde ett ingripande.
Svårt att bedriva en utredning om ni griper mina vittnen.
Det är av yttersta vikt att säkerställa information.
I dessa osäkra tider kan inte misstag som Jordan Tower tolereras.
Om det nu var en tillfällighet...
Terroristen tycks vara väl förtrogen med vårt system.
- Kanslern misstänker en tjallare. - Menar ni att jag är övervakad?
Ni gör klokt i att sluta utreda sånt som hör det förflutna till-
- och istället koncentrera er på nuet.
- Menar ni Larkhill? - Major Wilson är en vän till kanslern.
- Hans lojalitet är inte ifrågasatt. - Men det är min?
Er mor var väl irländsk?
Det var hemskt hur Saint Mary's drabbade Irland.
Jag har varit medlem i partiet i 27 år.
Om jag vore ni, kommissarien, skulle jag hitta terroristen...
...och det fort.
- Evey? Herregud! - Jag hade ingenstans att ta vägen.
Bäst du kommer in, innan nån ser dig.
Varenda polis letar efter mig och det är hemskt av mig att komma hit.
- Hittar de mig här råkar du illa ut. - Lyssna nu.
Om de söker igenom mitt hus, vore du mitt minsta bekymmer.
Du litade på mig. Det vore ouppfostrat att inte lita på dig tillbaka.
"God Save The Queen"! Jag såg den med mina föräldrar på Gallery 12.
- Jag trodde Sutler låtit förstöra den. - Han tror att han har det.
Den kostade mer än huset, men jag blir glad bara av att titta på den.
- Vad är det? - Ett exemplar av Koranen, 1300-tal.
- Är du muslim? - Nej, jag är i tv-branschen.
Även en icke-muslim kan njuta av dess bilder och poesi.
- Men om de hittar den här? - Som sagt, du är mitt minsta bekymmer.
- Tack, Gordon. Tack snälla. - Ingen orsak.
Allt det här började när han sprängde Old Bailey, då jag var på väg hit...
Vi är båda på flykt, fast på olika sätt.
Du undrar varför jag bjöd hit dig-
- om jag nu har aptit på mindre konventionell kost.
En man i min ställning förväntas bjuda hem unga damer som du.
För om jag skulle bjuda hem de jag önskade-
- skulle jag inte ha nåt hem, och definitivt inte en egen show.
- Jag är ledsen. - Inte lika ledsen som jag.
Och efter så många år börjar man förlora mer än bara aptiten.
Man glömmer vem man är under masken.
Beklagar, kommissarien. Samma toxiner som Prothero.
Man kan hitta såna gifter i vilket hushåll som helst.
Tack, Delia.
- Har ni några spår efter honom? - Inte än.
Men du kan hjälpa mig med en annan sak.
Du började väl din karriär som botaniker?
Det är en... Scarlet Carson.
Den tros vara utdöd.
Han lägger dem på brottsplatserna.
Jag vore tacksam om ni tittade på den. Alla upplysningar kan vara till hjälp.
Ursäkta mig.
Jag har gått igenom filen. Det är bäst ni kommer hit.
- Han har dödat dem allihop...! - Utom en.
- Vem är hon? - Inte säker.
Tydligen en överordnad vid Larkhill.
När de stängde lägret försvann hon i två år-
- tills hon ansökte om ett visum, vilket avslogs.
- Flydde hon? - Troligen, det saknas uppgifter.
- Hon bytte namn. - Jag gissar det.
Jag ringde registreringskontoret, men de har inte hört av sig.
Ring igen. Jag vill ha namnet.
Är du säker? Okej, tack.
Dr Diana Stanton bytte namn till Delia Surridge.
Coronern...? Herregud, jag träffade just henne...!
Det är du, eller hur? Du har kommit för att döda mig.
Ja.
Tack, gode Gud.
Beklagar, kommissarien. Det tycks vara problem med linjen.
Herregud... Han är där.
Efter det som hände, efter vad de gjort-
- funderade jag på självmord...
Men jag visste att du skulle komma en dag.
Jag visste inte vad de tänkte göra.
Jag svär. Läs min journal.
Det de gjorde var möjligt enbart på grund av dig.
Oppenheimer förändrade inte bara krigets förlopp.
Han förändrade hela historien.
Är det fel att hysa såna förhoppningar?
Jag är inte här på grund av vad du hoppades göra.
Jag är här på grund av vad du gjorde.
Märkligt... Jag fick en av dina rosor i dag.
Jag var inte säker på att du var terroristen förrän jag såg den.
Vilket märkligt sammanträffande att jag skulle få en i dag.
Det finns inga sammanträffanden, Delia. Bara illusionen av dem.
Jag har en ros till.
Och den är till dig.
- Tänker du döda mig nu? - Det gjorde jag för tio minuter sen...
...när du sov.
- Kommer det att göra ont? - Nej.
- Är det meningslöst att be om ursäkt? - Aldrig.
Jag är så väldigt ledsen...
Jäklar.
Terroristen ville att vi skulle få den.
Han ville att vi skulle få reda på historien.
Ni har alltså läst dokumentet?
Har nån annan läst det? Då ska jag klargöra en sak för er.
Dokumentet gäller landets säkerhet.
Det är ett angrepp på flera viktiga partimedlemmar-
- såväl som en kränkning av Trohetsstadgarna.
Eftersom dokumentets äkthet inte kan styrkas-
- kan det vara en förfalskning som terroristen gjort.
Det kan lika gärna vara nån f.d. Partimedlems rubbade fantasier.
Den som yppar nånting om dokumentet-
- kommer i alla händelser att åtalas för uppvigling, om inte för förräderi.
- Är det förstått, mr Finch? - Ja, sir.
Det bästa vore om ni glömde hela saken, kommissarien.
Den 23 maj.
I dag kom den första gruppen med patienter.
Jag måste erkänna att jag är förväntansfull.
Det här kan vara början på en ny era.
Kärnkraft är värdelös i en värld där ett virus kan utrota en befolkning-
- och lämna tillgångarna intakta.
Den 27 maj. Kommendant Prothero besåg labbet med en fader Lilliman-
- som kontrollerade så vi inte kränkte fångarnas rättigheter.
Jag blev nervös, men försäkrades om att det inte var några problem.
Den 2 juni. Vet dessa människor att de kunnat hjälpa sitt land-
- om de hade handlat annorlunda?
De är svaga och patetiska. De tittar en aldrig i ögonen.
Jag kommer på mig själv med att känna avsky för dem.
Den 18 augusti. Av de ursprungliga 48 har över 75 procent avlidit.
Det går ännu inte att skönja nåt mönster.
Den 18 september. Ett fall ger mig fortfarande hopp.
Han uppvisar inga av de patologier i immunsystemet de andra utvecklat.
Det finns avvikelser i hans blod som jag inte kunnat kategorisera.
Mutationerna har utlöst en abnormal utveckling av kinestesi och reflexer.
Patienten minns inte längre vem han var eller var han kom ifrån.
Vem han än var, är han nyckeln till vår dröm-
- och hoppet att allt detta inte ska ha varit förgäves.
Den 5 november.
Den startade i går natt, runt midnatt.
De första explosionerna slet sönder hela medicinavdelningen.
Allt mitt arbete, borta.
Jag försökte förstå hur det gått till, när jag såg honom.
Mannen från rum fem.
Han tittade på mig. Inte med ögonen, det fanns inga ögon.
Men jag kände att han tittade på mig.
Åh, Gud... Vad har jag gjort?
Bonjour, mademoiselle.
- Vad steker du för nåt? - Det kallas Eggie-in-the-basket.
Så konstigt. Han stekte precis såna ägg till mig första morgonen.
- Är det sant? - Jag svär.
Märkligt sammanträffande. Men det finns en bra förklaring.
Jag är V. Till sist vet du sanningen. Jag förstår om du är chockad.
Svårt att tro att det under den här välgödda fasaden-
- döljer sig en mördarmaskin med fetisch för Fawkes-masker.
- Viva la Revolución! - Det är inte kul, Gordon.
- Jag är värdelös utan studiopublik. - Folk har åkt i fängelse för mindre.
Han har rätt, eller hur? Det är nåt fel på det här landet.
St. Mary's-viruset skördar 178 dödsoffer
Mystisk virusepidemi
Upplopp vid King's Hospital 80000 DÖDA
God morgon, kommissarien.
Värst vad ni är tidig.
Är det nåt på tok? Ni ser inget vidare ut.
Jag vill ställa en fråga, Dominic.
Det gör detsamma om du svarar mig eller inte.
Jag vill bara säga det här högt.
Men den här frågan får inte lämna kontoret.
Självklart, kommissarien. På grund av terroristen?
Nej.
Vad är det som har hänt, chefen?
Frågan gäller Saint Mary's...
...och Three Waters.
Det som hållit mig vaken i 24 timmar...
Det som jag ville fråga om...
Tänk om den värsta...
...biologiska attacken i landets historia-
- inte utfördes av religiösa extremister?
Jag förstår inte. De greps och erkände.
Och avrättades, jag vet. Och kanske var det så det gick till.
Men det är en rad händelser...
...sammanträffanden...
Tänk om det inte gick till så? Kanske nån annan släppte lös viruset.
Tänk om nån annan dödade alla dessa människor?
- Skulle du vilja veta vem det var? - Absolut.
Även om det var nån som arbetade för regeringen?
Det är min fråga. Om vår regering bär ansvaret-
- för det som hände vid Saint Mary's och Three Waters...
Om vår regering bär ansvaret för nästan 100000 människors död...
...vill du verkligen veta det?
Det har banne mig inte varit så här kallt i mars på många år.
De är en hop lögnaktiga, giriga hycklare!
STYRKA GENOM ENIGHET ENIGHET GENOM TRO
Slumpvis utförd avlyssning visar-
- att 80 procent av allmänheten tror att terroristen lever.
Vi ser även en 12-procentig ökning av positiva omnämnanden.
Vi gör så gott vi kan, kansler.
- Antalet gripanden är högre än nånsin. - Jag vill se resultat!
- Hur kommer det här sig? - Jag firar.
Det här kan vara det bästa programmet vi gjort.
Vi har en helt otrolig show i afton.
Ni kommer knappt att tro det. Jag gör det knappt själv.
En varm applåd...
... för allas vår kansler, Adam Sutler!
Sällan!
Vi slängde manuset censuren godkänt och spelade in ett nytt.
Jag har förstått att ni varit enormt pressad på sistone-
- på grund av den här terrorhistorien.
Därför tänkte vi hjälpa er att slappna av. - Flickor?
Inget går upp mot varm mjölk!
Kanslern dricker visst ett glas varje kväll?
Ända sen barnsben.
Ni har fel, mr Deitrich. Terroristen var aldrig ett stort bekymmer.
Påstår ni att han inte längre lever?
Terroristen har oskadliggjorts.
Titta där, kansler!
Terroristen!
Ta fast honom!
Äntligen! Och nu, till hela världens beskådan...
Släpp mig, jag är er kansler!
Hur vågar ni?! Jag är kansler!
Bedragare!
- Soldater, den mannen är terroristen! - Skjut förrädaren!
- Bedragare! - Bluffmakare!
Lägg an, anläggning... eld!
Vad ska de göra, ge oss böter? Vår show har högst tittarsiffror.
Du är min agent, det är vad jag betalar dig för.
Jag skulle anställt honom som min mamma.
- Du är galen. - Eller så blev jag aldrig ammad.
- Är allting ett skämt för dig? - Bara viktiga saker.
- Tänk om de kommer hit? - Jag ska säga vad som händer.
Jag gör nån sorts avbön, leder nån tråkig gala-
- och tittarsiffrorna skjuter i höjden. Det löser sig, lita på mig.
Gordon?
Göm dig, Evey...!
Det här var inte lika kul, va?
- Fast! - Nej!
Vet du varför du är här, Evey Hammond?
Du är åtalad för tre fall av mord-
- bombattentat mot statlig egendom, förberedelse till terrorbrott-
- förräderi och uppvigling, för vilket straffet är döden genom arkebusering.
Du har en enda chans att rädda ditt liv.
Du måste avslöja kodnamn V: S identitet eller vistelseort.
Leder dina upplysningar till hans gripande-
- kommer du omedelbart att försättas på fri fot.
Förstår du vad jag säger till dig?
Du kan återgå till ditt liv, miss Hammond.
Du behöver bara samarbeta.
Gör i ordning henne.
Jag kan inte övertyga dig om att det här inte är ett trick-
- men det struntar jag i. Jag är jag. Jag heter Valerie.
Jag lever nog inte länge till och ville berätta för nån om mitt liv.
Det är den enda självbiografi jag nånsin kommer att skriva, och Gud...
... jag skriver den på toalettpapper.
Jag föddes i Nottingham 1985.
Jag minns knappt de första åren, men jag minns regnet.
Farmor hade en bondgård i Tottlebrook, och hon sa att Gud fanns i regnet.
Jag tog min examen och började i realskolan.
Där träffade jag min första flickvän - Sarah.
Hennes handleder. De var så vackra.
Jag trodde vi skulle älska varann för evigt.
Jag minns att läraren sa att det var en tonårsfas man växer ifrån.
Sarah gjorde det.
Jag gjorde det inte.
År 2002 blev jag kär i en flicka som hette Christina.
Jag kom ut inför mina föräldrar. Det var tur att Chris höll min hand.
Min pappa såg inte på mig. Han bad mig gå och aldrig komma tillbaka.
Min mamma sa ingenting.
Jag sa ju bara som det var. Var det så själviskt?
Man säljer sin integritet för så lite, men den är allt man har.
Det är den sista centimetern av oss.
Men så länge vi har den är vi fria.
Du kan själv sätta stopp för det. Säg bara var han är.
Jag vet inte!
Jag har alltid vetat vad jag ville göra av livet.
Och 2015 fick jag huvudrollen i filmen "The Salt Flats".
Mitt livs viktigaste roll, inte för karriärens skull-
- men det var så jag träffade Ruth.
Efter första kyssen visste jag att jag aldrig mer ville kyssa nån annan.
Vi flyttade ihop i en liten lägenhet i London.
Hon odlade Carson-rosor åt mig i fönsterlådan.
Det doftade alltid rosor hemma hos oss.
Det var de bästa åren i mitt liv.
Men USA: S krig rasade allt värre och kom så småningom till London.
Lagförslaget att stänga tunnelbanan godkändes...
Efter det fanns inga rosor mer, inte för någon.
Du överlever inte länge till. Du kommer att dö här.
Varför skydda nån som skiter i en?
Jag minns hur ordens betydelser började förändras.
Ord som "bibetydelse" och "tolkning" blev skrämmande-
- medan "Nordmannaelden" och "Trohetsstadgarna" blev kraftfulla.
Jag minns hur "annorlunda" blev synonymt med "farlig".
Jag förstår fortfarande inte varför de hatar oss så.
De grep Ruth när hon var ute och handlade.
Jag har aldrig gråtit så mycket i hela mitt liv.
Det dröjde inte förrän de kom för att gripa mig.
Egendomligt att mitt liv ska ta slut på en så hemsk plats.
För tre år sen hade jag rosor, och bad inte om ursäkt för vem jag var.
Jag kommer att dö här. Varenda centimeter av mig tynar bort.
Varenda centimeter... utom en.
En enda centimeter.
Den är liten och ömtålig-
- och är det enda i hela världen som betyder något.
Vi får aldrig förlora den, aldrig låta dem ta den från oss.
Vem du än är, så hoppas jag att du slipper härifrån.
Jag hoppas att världen blir en bättre plats.
Men mest av allt hoppas jag att du förstår vad jag menar-
- när jag säger att fastän jag inte känner dig...
... och kanske aldrig får träffa dig-
- skratta och gråta tillsammans med dig, eller kyssa dig...
... så älskar jag dig... av hela mitt hjärta.
Jag älskar dig.
Valerie.
Du har förklarats skyldig av en specialdomstol.
Såvida du inte erbjuder dig att samarbeta, ska du avrättas.
- Förstår du vad jag säger till dig? - Ja.
Är du beredd att samarbeta?
- Nej. - Som du vill...
Följ miss Hammond tillbaka till cellen.
Samla ihop sex man och skjut henne bakom förrådet.
Det är dags.
Jag är redo.
Allt de vill ha är lite information.
Ge dem nånting, bara. Vad som helst.
Tack, men jag dör hellre bakom förrådet.
Då har du blivit av med din rädsla. Du är fullständigt fri.
Va...?
Hej, Evey.
Du...
Var det du?
Så det var inte på riktigt?
- Är Gordon... - Beklagar, mr Deitrich är död.
När de fann en Koran i hans hem lät de avrätta honom.
Som tur var hittade jag dig innan de gjorde det.
Och du gjorde så här mot mig?
Du rakade av mig håret.
Du torterade mig. Du torterade mig!
- Varför? - Du sa att du vill leva utan fruktan.
Jag önskar att det hade funnits ett enklare sätt.
Du kanske aldrig förlåter mig.
Men du förstår inte hur svårt det var att göra det.
Varje dag såg jag i mig själv det du ser i mig nu.
Varenda dag ville jag sätta stopp för det.
Men du vägrade ge vika, så jag kunde inte.
Du är sjuk! Ondskefull!
Du kunde ha gett vika, men det gjorde du inte.
- Varför? - Låt mig vara, jag hatar dig!
Just det! Jag trodde också att det var hat. Det var allt jag kände.
Min värld bestod av hat. Det lärde mig äta, dricka, andas...
Jag trodde att jag skulle dö med allt hat i mina ådror.
Men sen hände nåt med mig, precis som det hände dig.
Tyst! Jag vill inte höra dina lögner!
Din far sa att lögner kan nyttjas till att tala sanning.
Jag skapade en lögn. Du trodde på den och upptäckte nåt sant om dig själv.
Det som var verkligt i cellen är lika verkligt nu.
Det du kände har inget med mig att göra.
Jag kan inte känna nånting längre!
Fly inte undan dina känslor, Evey. Du har flytt hela livet.
Jag kan inte andas...
Astma. När jag var liten...
Det här kan vara ditt livs viktigaste ögonblick. Bejaka det!
De tog dina föräldrar och din bror ifrån dig.
De satte dig i en cell och tog ifrån dig allt, utom ditt liv.
Du trodde att det var allt som fanns kvar.
Att det enda du hade kvar var ditt liv.
Men du fann någonting mer.
I cellen fann du nåt som betydde mer än ditt liv.
När de hotade att döda dig om du inte gav dem vad de ville ha...
...sa du att du hellre dör. Du såg döden i vitögat, Evey.
Du var lugn, behärskad. Försök att känna som du gjorde då.
Herregud...
Jag kände...
Jag känner mig yr. Jag behöver luft.
Jag behöver komma ut.
Det finns en hiss, den tar oss upp till taket.
Gud finns i regnet.
V.
Jag ger mig av.
Det finns 872 låtar i den här.
Jag har aldrig dansat till nån av dem.
- Hörde du vad jag sa? - Ja.
- Jag kan inte stanna här. - Jag vet.
Du är fri att gå.
Jag tänkte behålla det här, men nu när jag vet att du skrev det...
Det gjorde jag inte.
Får jag visa dig nånting innan du går?
Hon fanns på riktigt. Hon är vacker.
- Kände du henne? - Nej.
Hon skrev brevet innan hon dog. Jag fick det på samma sätt som du.
Det har alltså hänt på riktigt? Du satt i cellen bredvid henne.
Det är vad allt det här handlar om.
Du hämnas på dem för vad de gjorde mot henne. Och mot dig.
Det de gjorde skapade mig.
Det är den universella lagen om verkan och motverkan.
- Ser du på det som en ekvation? - Det jag utsattes för var monstruöst.
Så skapade de också ett monster.
- Vet du vart du ska ta vägen? - Nej.
Det hade skrämt mig förut, så jag borde väl tacka dig.
Tack.
Adjö.
Evey...
Får jag be dig om en sak?
Jag skulle vilja träffa dig igen en sista gång...
...innan den femte.
- Okej. - Tack.
Ingen tycks vilja diskutera det här-
- men ska vi vara beredda på alla eventualiteter kan det inte vänta.
Den röda rapporten har granskats av flera sprängexperter.
Enligt den kommer terroristen sannolikt att slå till-
- genom en attack från luften.
En separat rapport kommer fram till ett tåg-
- trots det faktum att tunnlarna runt parlamentet spärrats av.
- Vem lämnade in rapporten? - Kommissarie Finch.
- Har ni några bevis för er slutsats? - Nej, sir. Bara en känsla jag hade.
Regeringen skulle inte överleva om den lydde under era känslor.
Mr Dascomb, vad vi behöver just nu-
- är ett budskap till folket i det här landet.
Budskapet ska kunna läsas i tidningar, höras i radio, synas i tv.
Budskapet ska genljuda över hela Interlink!
Landet ska inse att vi står på randen till undergång.
Varje man, kvinna och barn ska förstå att vi hotas av kaos.
Jag vill att alla ska komma ihåg varför de behöver oss!
I f.d. USA fortsätter inbördeskriget att ödelägga Mellanvästern.
Vattenunderskottet tros bero på bristen på regn senaste två åren.
Priserna på vattenkuponger väntas stiga.
Tror ni på det här skitsnacket?
27 människor har dött till följd av en luftburen patogen.
Man har hittat bevis som knyter terrororganisationen V-
- till attacken på Saint Mary's för 14 år sen.
Min vän inne i Fingret hittade nånting.
De var tre män från underrättelsetjänsten.
Riktiga gamla rävar, alla under Creedy.
Alan Percy, Robert Keyes, William Rookwood.
Dagen efter utbrottet suger Percy av sin Baretta, Keyes dör i en brand...
...och Rookwood försvinner. - Dessa jävla sammanträffanden...
Rookwood... Var har jag hört det namnet?
Han måste ha haft en dold utlösare kopplad till filen.
Men hur kunde han veta att det var ni?
- Vad ska vi göra? - Jag är polis, jag måste få veta.
TILL MINNE AV S: T MARY'S-VIRUSETS OFFER
Jag var här när de öppnade det. Stället gav mig stora darren.
Det gör det fortfarande.
Det är tillräckligt nära, kommissarien.
Vi har inga mikrofoner på oss.
Jag måste vidta försiktighetsåtgärder.
- Har ni information åt oss? - Ni har redan alla namn och datum.
- Vad ni behöver är en historia. - Den kan vara sann eller falsk.
Det är upp till er att bedöma, kommissarien.
Vår historia börjar, som såna historier ofta gör-
- med en ung, lovande politiker.
Han är djupt religiös och medlem i Konservativa partiet.
Han är målmedveten och har inte höga tankar om den politiska processen.
I takt med att hans makt växer-
- blir hans anhängare alltmer aggressiva.
Partiet sätter igång ett projekt som ska värna om rikets säkerhet.
Först tror man att syftet är att framställa biologiska vapen.
Men projektets egentliga mål är makt.
Det totala herraväldet.
Men projektet får ett våldsamt slut.
Men allt har inte varit förgäves.
Ett nytt sätt att utkämpa krig föds, genom blodet hos ett av offren.
Tänk er det mest skräckinjagande virus ni kan komma på.
Tänk er sen att bara ni har motgiftet.
Om ens högsta mål är makt, hur använder man bäst ett sånt vapen?
Nu kommer en spindel in i vår historia.
En samvetslös man som anser att målen alltid helgar medlen.
Det är han som föreslår att man ska rikta in sig på själva landet.
Tre mål väljs ut för att maximera attackens effekt.
En skola, en T-banestation och ett reningsverk.
Hundratals dör de första veckorna.
...Three Waters är nedsmittat.
Myndigheterna försöker kontrollera den dödliga smittan.
Påeldad av media, sprider sig paniken snabbt-
- och splittrar landet, tills det egentliga målet kommer i dager.
Innan krisen hade ingen kunnat förutse utgången i valet det året.
Och sen, inte långt efter valet... Skåda, ett mirakel.
Vissa trodde det var Guds verk-
- men det var ett läkemedelsbolag styrt av vissa partimedlemmar-
- som gjort dem alla snuskigt rika.
Ett år senare förklaras flera extremister skyldiga och avrättas-
- medan ett minnesmärke uppförs för att hedra offren.
Men slutresultatet, det geniala med planen, var rädslan.
Den blev regeringens främsta redskap.
På så sätt kunde vår politiker utses till överkansler.
Resten, som man säger, är historia.
- Kan ni bevisa det här? - Varför tror ni att jag lever ännu?
- Vi vill sätta er i skyddshäkte. - Det tror jag säkert.
Vill ni ha inspelningen, gör ni vad jag säger åt er.
Sätt Creedy under övervakning dygnet runt.
När han inte kan peta näsan utan er vetskap, kontaktar jag er.
Till dess, ajöss.
Rookwood! Varför gav ni er inte till känna förrän nu?
- Vad väntade ni på? - På er, kommissarien. Jag behövde er.
- Vad sysslar han med i mörkret? - Det vill jag nog inte veta.
Sutler kan inte längre lita på er, mr Creedy.
Och vi vet båda varför.
Efter att jag sprängt parlamentet-
- måste han ge folket en annan syndabock.
Och vem blir det? Ni, mr Creedy.
En man så smart som ni har troligen tänkt den tanken.
En man så smart som ni har troligen en plan.
Det är på grund av den Sutler inte litar på er.
Det är därför ni övervakas just nu.
Det finns kameror i vartenda rum och telefonerna är avlyssnade.
- Skitsnack. - Ni vet säkert att så inte är fallet.
- Vad är det du vill ha? - Sutler.
Se så, mr Creedy. Ni visste att det en dag skulle stå mellan er.
Det är därför Sutler hålls under jord av säkerhetsskäl.
Därför har ni flera av era närmaste män i Sutlers närhet.
Ni behöver bara ge signalen.
- Vad har jag att vinna på det här? - Mig.
Sätt ett kryss på ytterdörren om ni accepterar.
- Varför skulle jag lita på dig? - Enda sättet ni kan stoppa mig på.
Ditt förflutna avväpnade dig, Mondego, inte mitt svärd.
- Får vi komma upp? - Leta rätt på ett eget träd.
Vi har varit som iglar på Creedy i veckor.
Fortfarande inte ett knyst. Vad väntar han på?
Till er, kommissarien.
- Kommissarie Finch? - Ja.
Kapten Clark från distrikt 137 i Southend. Vi har hittat honom.
William Rookwood. Jag körde er rapport mot registren över saknade.
Jag fick en träff. Tänderna matchade.
Några fiskare plockade upp honom. Identifierades aldrig, förrän nu.
- Är William Rookwood död? - Det vill jag nog påstå. Sen 20 år.
Den jäveln matade mig med lögner och jag svalde alltihop!
- Vad gör vi nu, kommissarien? - Det vi borde ha ägnat oss åt.
Vi letar reda rätt på honom.
Varje dag, mina herrar...
Varje dag som för oss närmare november...
Varje dag som han ännu är på fri fot är ett misslyckande.
347 dagar, mina herrar.
347 misslyckanden!
Vi har inte tillräckliga resurser...
Era tillkortakommanden driver oss i graven, mr Creedy!
Jag öppnar.
Eric Finch?
Jävlar...!
- Hur många levererades? - Åtta godsvagnar... Hundratusentals.
Alla som ertappas med såna masker ska gripas!
Ge hit de jävla pengarna!
Vi är belägrade. Hela stan har blivit tokig.
Det här är exakt vad han vill.
- Anarchy in the UK! - Kaos.
Mr Creedy, ni bär ansvaret för den här situationen.
Problemet är att han känner oss bättre än vi själva gör.
Jag åkte till Larkhill i går kväll.
- Det ligger utanför karantänzonen. - Jag ville se det med egna ögon.
Det var inte mycket kvar av det. Men det var så märkligt...
Jag fick en känsla av att allt hängde ihop.
Jag såg det för mig...
En händelsekedja som sträckte sig bakåt i tiden.
Det var som om jag kunde se allt som hade hänt...
...och allt som skulle hända.
Som om ett perfekt mönster låg framför mig...
...och jag insåg att vi alla är en del av det...
...och snärjda av det.
Vet ni vad som kommer att hända?
Nej. Det var bara en känsla jag hade.
Men jag kan gissa.
När kaos utbryter är det alltid nån som gör nåt dumt.
Och då går det illa.
Kravaller i Brixton...
Och då tvingas Sutler handla på det enda sätt han kan...
Det enda V behöver göra då är att hålla sitt ord.
Och då...
I kväll är din stora kväll.
Är du redo för den?
Är vi det?
- Jag har saknat den här låten. - Jag trodde inte du skulle komma.
Det sa jag att jag skulle.
- Du ser ut att må bra. - Tack.
Får jag fråga hur du undgick att bli upptäckt?
Ett falskleg funkar bättre än en Guy Fawkes-mask.
Varje gång jag hörde en siren blev jag orolig för dig.
Jag var själv orolig ett tag.
Men en dag var jag på marknaden-
- när en f.d. Kollega på BTN ställde sig bakom mig i kön.
Jag blev så nervös att jag tappade pengarna när jag skulle betala.
Min kollega tog upp dem... och gav dem till mig.
Hon såg mig rakt i ögonen utan att känna igen mig.
Det du gjorde mot mig fungerade bättre än jag trott.
Jag har en gåva till dig, Evey.
Men innan jag ger den till dig, vill jag fråga dig en sak.
Vill du... dansa med mig?
Nu...? Kvällen före din revolution?
En revolution utan dans är ingen riktig revolution.
Tack, gärna.
I kväll talar jag direkt till folket och förklarar situationen för dem.
Nationens säkerhet hänger på total lydnad.
Alla bråkmakare, uppviglare och orosstiftare-
- kommer att straffas för att statuera exempel!
Det finns ett scenario vi inte är förberedda på.
- Lyckas terroristen... - Det gör han inte.
Jag förstår att det är osannolikt, men om...
Om han lyckas och nåt händer den där byggnaden-
- så innebär det bara en enda skillnad:
Istället för morgontidningen läser jag mr Creedys avskedsansökan!
Du har haft fullt upp. De är rejält uppskrämda.
Sutler ska visst hålla tal till folket i kväll.
- Det är snart dags. - Genialiskt det där med maskerna.
Konstigt att se ditt ansikte överallt.
"Fördölj blott vem jag är och hjälp mig så" -
- " förkläda mig som passar för min avsikt."
- "Trettondagsafton". - Viola.
Jag förstår det inte.
Du är bland det viktigaste som hänt mig-
- och ändå vet jag inget om dig.
Inte var du är född, vilka dina föräldrar var, om du hade syskon...
Jag vet inte ens hur du ser ut.
Det finns ett ansikte under masken, men det är inte jag.
Lika lite som jag är musklerna eller benknotorna under det.
- Jag förstår. - Tack.
Det är ont om tid, jag har nåt jag måste ge dig.
Jag åkte förbi parlamentet.
Jag har aldrig sett nåt liknande. Stridsvagnar, luftvärn, infanteri...
Jag hoppas att ingen dyker upp i kväll.
Men om de gör det, vad tror ni händer?
Det som händer när folk utan vapen sätter sig upp mot folk med vapen.
Vi har sökt igenom tunnlarna i veckor, varför skulle ni hitta honom nu?
Kommissarien...
Allt har gått snett, eller hur?
Tunnelbanan? Jag trodde att de bommat igen den.
Det gjorde de. Det tog tio år att röja spåren och lägga lite nya.
Jag ska visa dig.
- Spåren leder till parlamentet... - Ja.
- Så det kommer verkligen att ske? - Ja, om du vill det.
Det är min gåva till dig, Evey.
Allt jag har, mitt hem, mina böcker, galleriet, det här tåget...
Du får göra vad du vill med det.
- Är det ännu ett trick, V? - Nej, inga fler trick.
Inga fler lögner, bara sanningen.
Du fick mig att inse att jag hade fel.
Beslutet att dra i spaken kan inte jag fatta.
Världen som jag är en del av och hjälpt till att forma, upphör i kväll.
I morgon tar en ny värld vid som andra människor ska forma.
Det här beslutet är deras.
Vart ska du?
Det är dags att möta min skapare och betala honom för vad han gjort.
Vänta, V! Du måste inte göra det här.
- Vi kan resa härifrån tillsammans. - Nej. Du hade rätt om vad jag är.
Jag har inget träd som väntar på mig.
Allt jag begär, och förtjänar, finns i slutet av tunneln.
Så är det inte alls.
Jag kan inte.
Kära landsmän. I natt står vårt land-
- allt som vi står för och allt vi håller kärt-
- inför ett mycket allvarligt hot.
Men inför detta våldsamma angrepp på vår trygghet-
- står vi inte försvarslösa, och det går inte att ostraffat förbi.
"Penny for the guy."
Vår lömske fiende försöker splittra oss-
- och kullkasta vår nations grundvalar.
- Har ni hållit er del av avtalet? - Släpa ner honom.
Vi måste stå orubbliga, vi måste stå fast beslutna...
... men framförallt måste vi stå enade.
De som överträder utegångsförbudet betraktas som medbrottslingar-
- och kommer att åtalas som terrorister.
Jag vill se hans ansikte.
Jag lovar er högtidligt...
Rättvisan kommer att vara snabb, rättmätig...
... och obarmhärtig.
Så möts vi då, äntligen.
Jag har nåt åt er, kansler.
En avskedspresent för allt ni gjort, för allting ni inte gjorde...
...och för det enda ni har kvar.
Adjö, kanslern.
Mr Creedy...
Motbjudande.
Då var det avklarat. Det är dags att ta en ditt på ditt ansikte.
- Ta av masken. - Nej.
Trotsig in i det sista.
Du grinar inte som han. Du är inte rädd för döden. Du är som jag.
Det enda vi har gemensamt är att vi båda snart ska dö.
- Och hur skulle det gå till? - Med mina händer runt er hals.
Skitsnack.
Vad ska du göra? Vi har svept stället efter bomber.
Du har bara dina jävla knivar och karatetrick. Vi har pistoler...
Nej, ni har bara hoppet att jag inte längre står efter era kulor.
För gör jag det, är ni döda innan ni hunnit ladda om.
Omöjligt!
Döda honom.
Min tur.
Dö!
Varför dör du inte?!
Varför dör du inte?
Under masken finns det mer än kött och blod.
Under masken finns ett ideal, mr Creedy.
Och ideal är skottsäkra.
Yttre försvarsverk ett, här. Whitehall är säkrat.
General Ackroyd, här. Håll all radiokontakt kort.
Jag vill inte trassla till situationen ytterligare.
V!
- Vi måste få stopp på blödningen. - Låt bli.
- Jag är döende och tacksam för det. - Säg inte så.
Jag talade bara... sanning.
I 20 år var den här dagen det enda jag tänkte på.
Sen träffade jag dig... och allting förändrades.
Jag förälskade mig i dig, Evey.
Jag trodde inte jag förmådde att älska mer.
Jag vill inte att du ska dö.
Det var den finaste gåvan...
...du kunde ha gett mig.
Fienden är på väg mot Trafalgar Square.
Fienden i sikte.
Rör er inte!
Ni är väl Evey Hammond?
- Då är det över. - Nästan.
- Stopp! Ta bort handen från spaken! - Nej.
Fienden rycker närmare! Vad ska vi göra, general?
Inget svar från befälsområdet...
...eller från partiledare Creedy, eller från överkanslern.
- Varför gör ni så här? - För att han hade rätt.
Det här landet behöver mer än en byggnad just nu. Det behöver hopp.
Sänk vapnen!
Herrejävlar...
Det är dags.
Säg mig... Tycker ni om musik, mr Finch?
- Den där musiken. - Ja. Hans musik.
Vem var han?
Han var Edmond Dantes.
Och han var min far... och min mor...
...min bror...
...min vän.
Han var ni...
...och jag.
Han var oss allihop.
Ingen glömmer nånsin den natten och vad den betydde för landet.
Men jag glömmer aldrig mannen och vad han betydde för mig.
TILL MINNE AV ADRIAN BIDDLE, BSC 1952 - 2005